‫איך ידעת?‬
‫אני דוברת רוסית. ‬
‫הו, פאק.‬
‫אוי, לא.‬
‫מה לעזאזל קרה?‬
‫שמע, הם רצו להרוג אותנו.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫היי, מה אתה עושה?‬
‫אנו צריכים לנקות את החרא הזה.‬ ‫-לו-סין, חכה.‬
‫לחכות? לחכות למה?‬
‫נתקשר לקאי.‬
‫קאי?‬ ‫-לו-סין, בבקשה, רק...‬
‫תקשיב...‬ ‫-למה? קאי לא יכול לעשות כלום.‬
‫זה בלגן מזוין. מה יש לך?‬
‫תקשיב לי. אני אספר לך משהו,‬
‫ואני צריכה שתקשיב לי.‬
‫אני שוטרת.‬
‫מה?‬
‫אני רודפת את מק'ולו, לא אותך.‬
‫מה לעזאזל קורה?‬
‫אני נשבעת באלוהים, אסביר הכול.‬
‫לא.‬
‫פאק!‬
‫אל תזוזי!‬
‫הישארי במקומך, ואל תזוזי.‬
‫אנו צריכים להתקשר לקאי.‬
‫ברגע זה.‬
‫- מאסטר ווה - ‬
‫קאי, מה קרה?‬
‫ראית את האיש הזה?‬
‫זה חשוב.‬
‫לא, אני לא חושבת. למה?‬
‫סי.ג'י?‬
‫ה...‬
‫הנבואה שלך התגשמה.‬
‫איפה את?‬
‫המוסך של לי.‬
‫טוב. אני בדרך.‬
‫עלייך לבוא איתי.‬
‫בשעת העומס? השתגעת?‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני צריך שתבואו איתי. שניכם.‬
‫עכשיו.‬
‫צ'יינה טאון שייכת לי.‬
‫אין לך מה לחפש שם,‬ ‫חוץ מאשר את מותך המרהיב.‬
‫אתה תעזוב.‬
‫היום.‬
‫אני יודע שסינים אוהבים ליקר.‬
‫בדיוק כמו סקוטים.‬
‫אתה ואני...‬
‫יש לנו הרבה מן המשותף.‬
‫אני רוצה להציע לך חלופה...‬
‫לבעיה שלך.‬ ‫-אתה הבעיה שלי.‬
‫אני חייב להודות.‬
‫זה בהחלט משמח אותי מעט.‬
‫ספר לי משהו.‬
‫למה כל כך אכפת לך מצ'יינה טאון?‬
‫למה לך?‬
‫ובכן...‬
‫זו לא באמת עיר, נכון?‬
‫זו סתם שכונת עוני‬ ‫על פיסת נדל"ן יקרה בסן פרנסיסקו.‬
‫אבל העולם...‬
‫ובכן, במילה אחת...‬
‫הוא הכול.‬
‫אשאיר לך את העולם.‬
‫צ'יינה טאון שייכת לי.‬
‫כן, ובכן...‬
‫כמו "המלך המטורף".‬
‫אני סרבן.‬
‫אז אני חושב שאשאר.‬
‫זה...‬
‫יש לך יופי של קסם, ידידי.‬
‫אבל זה...‬
‫לא יעזור לך לצאת מכאן בחיים.‬
‫אני רק אומר.‬
‫כפי שאמרתי...‬
‫אתה ואני...‬
‫יש לנו הרבה מן המשותף.‬
‫מי אתה?‬
‫היות ואתה הוא מי שחשבתי...‬
‫אולי שווה לספר.‬
‫אם יש לך כמה דקות.‬
‫כולי אוזן.‬
‫ובכן...‬
‫אם שאלת...‬
‫אתחיל בהתחלה.‬
‫- סקוטלנד, 1514 - ‬
‫חיפשתי אותך, אליסטר.‬
‫איך את יודעת את שמי?‬
‫אתה יודע להילחם. יופי.‬
‫קח את זה.‬
‫השטן ייקח אותך, מכשפה!‬
‫אל תפחד. זה כוח של טוב, לא רוע.‬
‫כך תביס את הווּ.‬
‫אדקור אותך במקומך!‬
‫אתה נבחרת.‬
‫על ידי מי?‬
‫הדאו.‬
‫איני מכיר את השם דאו.‬
‫הרחיקי ממני את האבן השטנית שלך.‬
‫תסתלקי!‬
‫זו אבן הנזירים.‬
‫היא תחזק אותך.‬
‫היא בוודאי תהרוג אותי.‬
‫אם תמות, זה יהיה על ידי רודן ווּ. לא זה.‬
‫רק לאחר מותך היא תעזוב אותך.‬
‫אם מותי יפטור אותי ממך, אקבל אותו בברכה.‬
‫קבל את ייעודך, או שכל אהוביך ימותו.‬
‫תמו ימי כשכיר-חרב.‬
‫איני רוצה חלק מהמלחמה שלך.‬
‫המלחמה מגיעה.‬
‫יש לך משפחה כעת.‬
‫זה...‬
‫יגן עליהם ועל אחרים.‬
‫אתה מתנקש ווּ, אליסטר.‬
‫נבחרת.‬
‫קח את זה.‬
‫אל תפחד.‬
‫אני לא פוחד.‬
‫אבל אבן הנזירים מעניקה כוח...‬
‫ודוד סיקס...‬
‫יש לו כוחות מסוג אחר?‬
‫הוא ווּ האש.‬
‫כן.‬
‫קאי, ברצינות?‬
‫יש כאן שלושה הרוגים, השיט הזה אמיתי.‬
‫הוא אומר את האמת.‬
‫ראיתי במו עיניי.‬
‫תבטחו בי.‬
‫לבטוח בך? אנו לא מכירים אותך.‬
‫רק שתדעו, ראיתי את מתנקש הווּ‬
‫במו עיניי.‬
‫זה לא הוא.‬
‫זה איזה קשיש קירח.‬
‫אמרתי לך.‬
‫הפרצופים מגנים עליי.‬
‫די כבר, אני לא כזה מסטול.‬
‫לכל הרוחות! בסדר.‬
‫שיט.‬
‫תפסיק את זה.‬
‫תראו...‬
‫הוא אמר את האמת.‬
‫כולנו בסיפור הזה, מה שזה לא יהיה...‬
‫הוא מתרחש.‬
‫עלינו להבין מה נעשה,‬
‫איך נעזור לקאי...‬
‫ואיך נשרוד את זה.‬
‫יש שלושה הרוגים על הרצפה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫תתאפסי. בפעם הבאה זו עלולה להיות את.‬
‫להתאפס?‬
‫קאי, איני יודעת איך שינית פרצוף,‬
‫אבל מה שאתה אומר... זה בלתי אפשרי.‬
‫אתה נשמע משוגע.‬
‫העולם לא עובד כך, נכון?‬
‫אנשים עם כוחות כישוף?‬
‫אני לא יודעת מה קרה,‬ ‫או למה את מגבה אותו, אבל...‬
‫אני לא מאמינה. מצטערת.‬
‫זה לא משנה.‬ ‫-אני מאמין.‬
‫שיט, ראיתי את זה. אני מאמין.‬
‫מה ראית?‬
‫את לא... ראיתי דברים, ג'ני.‬
‫אלוהים.‬
‫אני מכוסה בדם.‬
‫היה לי חלום, כן.‬
‫וראיתי אותה.‬
‫ראיתי אותך ואת ליאם.‬
‫טבעתם.‬
‫חלום?‬
‫זה מה שגרם לך לרוץ ביערות הלילה?‬
‫אנו מוגנים כאן.‬
‫רחוקים מהים...‬
‫ומוגנים מפניה.‬
‫ומי זו?‬
‫זוכרת את רוח-המים, קלפי?‬
‫משנת-הצורה.‬ ‫-כן, היטב.‬
‫זה לא סיפור.‬
‫היא קיימת.‬
‫היא קיימת, מה? באמת?‬
‫היא קיימת.‬
‫והיא יודעת מי אני.‬
‫היא יודעת מה אני מסוגל לעשות.‬
‫אתה מנסה לגרום לי לקנא?‬
‫לא. יש לי טבעת,‬
‫הטבעת אומרת שאתה שלי.‬
‫כן, אם היא תמצא אותי...‬
‫היא יכולה למצוא אותך.‬
‫לא אתן לזה לקרות.‬
‫אני לא פוחד מקלפי, אבא.‬
‫כמובן שלא, נערי.‬
‫אתה מק'ולו.‬
‫אתה אמיץ כמו חזיר-בר.‬
‫אתה חזק, נכון?‬
‫כולנו יודעים שזה בלתי אפשרי‬
‫להרוג קלפי.‬
‫אם אתה דובר אמת, אלק...‬
‫נצטרך לברוח לנצח, נכון?‬
‫קיבלתי כוחות מיסטיים.‬
‫אלק.‬
‫די, יקירי.‬
‫מגי, בבקשה. קיבלתי כוחות מיסטיים,‬
‫כדי שאוכל להביס אותה.‬
‫אבל לא אעשה זאת,‬ ‫עד שאדע ששניכם מוגנים.‬
‫אני חוששת שלקית במחלה, יקירי.‬
‫האם אי פעם שיקרתי לך?‬
‫אתלוש את לשונך, אם תנסה.‬
‫כדאי שתאמיני לי כעת.‬
‫אבא, אני רעב.‬
‫מתי נוכל...‬
‫ליאם!‬
‫-תברחי, מגי!‬
‫לא!‬ ‫-מגי, היזהרי! זהירות!‬
‫ווּ המים.‬
‫תתרחקי ממנו, קלפי מרושעת!‬
‫"להצלת העולם...‬
‫יש מחיר", היא אמרה.‬
‫"לא כל אלו שאתה אוהב ישרדו.‬
‫אבל אתה חייב".‬
‫וכך עשיתי.‬
‫אנו נהיה בסדר.‬
‫לא הצתתי את השריפה.‬
‫נכון שזה מטורף?‬
‫חשבתי שזו אשמתי,‬
‫שאני אחראי לכוויות של לו-סין.‬
‫כעת...‬
‫זה מטורף.‬
‫זכותך המלאה לכעוס.‬
‫אני דווקא לא כועס.‬
‫אני חש הקלה.‬
‫זה מוזר?‬
‫לא.‬
‫זה הדבר הכי פחות מוזר ששמעתי הלילה.‬
‫זה באמת קורה?‬
‫מה שקאי אומר?‬
‫אם כן...‬
‫נעזור לו לעבור את זה.‬ ‫-ואם לא?‬
‫נעזור לו לעבור את זה.‬
‫ידעת על דוד סיקס לפני זה?‬
‫לא.‬
‫כל הזמן הזה חשבתי שהוא הציל אותנו.‬
‫חשבתי שהוא גיבור.‬
‫הוא שילם על הניתוחים שלי.‬
‫ידעת את זה?‬
‫לא.‬
‫הוא שמר עלינו. ‬
‫עליי.‬
‫זה הגיוני.‬
‫הוא הצית את השריפה.‬ ‫אנו אמורים להיות מתים.‬
‫דמיין את האשמה.‬
‫צדקת לגבי דבר אחד.‬
‫הוא חייב למות.‬
‫דוד סיקס חייב למות.‬
‫אטפל בזה.‬ ‫-בולשיט.‬
‫אני מכיר אותך. לא תוכל לעשות זאת.‬
‫אני חייב.‬ ‫-אז אעזור לך.‬
‫לא.‬ ‫-אז תן לי את הכוח.‬
‫אהרוג את סיקס. אעשה הכול.‬ ‫-זה לא עובד ככה.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫אתה לא יודע כלום על הכוח הזה, נכון?‬
‫תראה.‬
‫הבחור שאתה מחפש, מק'ולו...‬
‫הוא חלק מזה.‬
‫אני חושב שהוא יהרוג את ג'ני.‬ ‫-ג'ני?‬
‫למה?‬
‫אני עדיין לא יודע. זה לא ברור.‬
‫ואתה רוצה שאשמור עליה.‬ ‫-אני רוצה שתשמור על עצמך.‬
‫כי הדרך היחידה שמק'ולו יגיע אליה,‬ ‫זה דרכך.‬
‫מה עם סי.ג'י?‬
‫היא שוטרת מזוינת.‬
‫היא תכסה את התחת שלה.‬ ‫זה ברור לך, נכון?‬
‫אני בוטח בה.‬
‫אני לא.‬
‫אז תבטח בי.‬
‫הגופות לא יזיזו את עצמן.‬
‫BMW X5.‬
‫היא חונה בחוץ. תביא אותה.‬
‫למה?‬
‫נשים בה את הגופות.‬
‫כמובן.‬
‫ומה אז?‬
‫ניפטר מהמכונית.‬
‫איך?‬
‫אני מכיר בחור.‬
‫כן.‬
‫בסדר. טוב.‬
‫אעשה את זה.‬
‫מה תעשה?‬
‫אקח אותך הביתה.‬
‫כדאי שתגידי לי שזה אחד הטריקים שלך.‬
‫שהמשפחה שלי עדיין בחיים.‬
‫המוות הוא חלק מחייו של מתנקש הווּ.‬ ‫כך אמרתי לך.‬
‫תחזירי אותם.‬
‫איני יכולה.‬
‫זה המחיר של הצלת העולם.‬
‫יש לך כוחות כישוף.‬
‫את יכולה להחזיר אותם.‬
‫איש לא יכול להחיות מתים.‬
‫אז שלחי אותי אליהם.‬
‫תני לי להיות איתם.‬
‫תנווט את כאבך, אליסטר.‬
‫אתה צריך כוח, כדי להביס את ווּ העץ.‬
‫כוחות הריפוי שלו מקשות על הריגתו.‬
‫אתה חייב לסיים את זה, אליסטר.‬
‫אתה יכול לסיים את זה.‬
‫כן.‬
‫אסיים את זה.‬
‫וכשאסיים...‬
‫אחזור ואסיים אותך.‬
‫למה אתה?‬
‫תודה.‬
‫כלומר, הדאו יכול לבחור כל אחד.‬ ‫איש צבא...‬
‫שוטר, לו-סין.‬
‫אותך.‬
‫בדיוק.‬
‫אולי כדאי שתיסעי להונג-קונג עם הורייך,‬ ‫עד שזה יגמר.‬
‫אולי תחשוב שוב.‬
‫לא אמרת לטומי או ללו-סין לברוח להונג-קונג.‬
‫הם לא את.‬
‫ראית אותי פעם בורחת ממאבק?‬
‫נשארתי כאן, כדי לנהל את המסעדה של הוריי.‬
‫נשארתי כדי לדאוג לטומי. נשארתי כדי...‬
‫אנו נלחמים ביחד.‬
‫זה שונה.‬
‫לא אמרת שדאו היה צריך לבחור בי?‬
‫הוא בחר.‬
‫הוא בחר בכולנו, כשהוא בחר בך.‬
‫אנו אמורים להילחם ביחד. ‬ ‫איכשהו אני יודעת זאת.‬
‫ואתה זקוק לעזרה.‬
‫תמיד היית זקוק לעזרה.‬
‫את צודקת.‬
‫אני צריך להרוג את ווּ האש.‬
‫כלומר, דוד סיקס.‬
‫הוא כבר לא דוד סיקס.‬
‫אז כדאי שתהיה לך תכנית.‬
‫הוא לא יודע שאני מתנקש הווּ.‬
‫זו לא תכנית.‬
‫זה כל מה שיש לי.‬
‫אי אפשר פשוט להרוג את ראש הטריאדה.‬ ‫יש לו חיילים.‬
‫ואת זאן.‬
‫והוא דוד סיקס.‬
‫הוא אביך.‬
‫ולי יש אותך.‬
‫הנשק הסודי שלי.‬
‫בדיוק. זה מה שניסיתי לומר לך.‬
‫לקח לו זמן רב.‬
‫אנו נמצא פיתרון, קאי. אתה ואני.‬
‫ונעשה זאת הערב.‬
‫בוב הארי בפנים.‬
‫אבל זה יעלה לי.‬
‫טומי עדכן אותי. המוסך נקי.‬
‫מה לעזאזל אני עושה?‬
‫שוטרים לא משמידים ראיות, מסתירים פשעים.‬
‫אנו תופסים את הרעים.‬
‫כמוני?‬
‫כן.‬
‫כמוך.‬
‫אולי אני לא האיש הרע, כמו שאת חושבת.‬
‫בילדותי רק רציתי לקבל כבוד ממשפחתי.‬
‫להיות בוס של עצמי, לבנות את שמי.‬
‫אז הפכת לגנב מכוניות?‬
‫דברים השתנו.‬
‫לאחר השריפה.‬
‫כולם העמידו פנים שהם לא רואים ‬ ‫את הצלקות, אז...‬
‫גם אני העמדתי פנים.‬
‫אבל עדיין הרגשתי כמו מפלצת.‬
‫אתה יודע למה אני אוהבת תפקידים סמויים?‬
‫כי כשאני מתחזה למישהי אחרת...‬
‫אני לא צריכה להיות אני.‬
‫אני צריך לספר לך משהו.‬
‫כשלחצתי על ההדק היום...‬
‫הרגשתי טוב.‬
‫כמה חולני זה?‬
‫אני לא חושבת שזה משנה עוד.‬
‫מה שמך האמיתי?‬
‫כריסטין.‬
‫כריסטין גאווין.‬
‫נעים להכיר אותך.‬
‫כריסטין.‬
‫היא אמרה שהריגת ווּ העץ תהיה קשה.‬
‫שכוחות הריפוי שלו מקשות על כך.‬
‫היא צדקה.‬
‫אבל היה לי נשק סודי.‬
‫הרצון להשיב אליי את משפחתי.‬
‫זו הייתה התכנית שלי.‬
‫זה מה שהביא אותי מעלות השחר אל הלילה.‬
‫יום אחר יום.‬
‫זה הניע את מאבקיי כנגד הווּ.‬
‫הרצון היחידי...‬
‫והחולף הזה.‬
‫אנא שמע את תפילתי.‬
‫החזר לי את אהוביי.‬
‫החזר לי את חיי.‬
‫תן לשמש להאיר שוב...‬
‫על נשמותיהם.‬
‫למדתי פעמים רבות בשנים שחלפו מאז...‬
‫שאני בעצמי הפכתי לווּ העץ.‬
‫שלא קיים רצון, עומק אהבה,‬ ‫לא הקרבה ולא יגון...‬
‫אשר יחזיר את החיים לגופת המת.‬
‫אין חזרה מן המוות.‬
‫רק מקרבת המוות.‬
‫זה היה הלקח התמידי שנאלצתי לסבול‬
‫שוב ושוב...‬
‫בחלוף 500 השנים האלה.‬
‫החזר אותם!‬
‫איש לא חי 500 שנה.‬
‫ועדיין...‬
‫הנה אני.‬
‫זה אומר ש...‬
‫גם אני בן אלמוות?‬ ‫-לא.‬
‫זו תכונה של ווּ העץ לבדו.‬
‫הכוח להחלים.‬
‫כמוך...‬
‫אוכל לגרום למוות.‬
‫ושלל מצוקות.‬
‫אבל המכשול בדרכנו...‬
‫הוא מתנקש הווּ.‬
‫אבל הוא לא יהיה, אם אתה...‬
‫תחזיק באבן הנזירים שלך.‬
‫אכן.‬
‫ויתרתי עליה,‬
‫בתקווה להשיב לחיים את אהוביי.‬
‫והקללה...‬
‫של השגיאה הזו...‬
‫הותירה אותי בחיים ארוכים יותר בלעדיהם.‬
‫אז...‬
‫אנו מסתדרים.‬
‫מתנקש הווּ נמצא כאן, אתה יודע.‬
‫בסן פרנסיסקו.‬
‫אני מרגיש אותו.‬
‫זה הופך אותנו לפגיעים.‬
‫אז בכך העניין.‬
‫הריגת מתנקש הווּ.‬
‫אתה חושב בקטן מדי, ידידי.‬
‫כל רצונך הוא...‬
‫לשלוט בצ'יינה טאון.‬
‫כשאתה יכול לשלוט בסין.‬
‫כוח האש שלך...‬
‫היא מופלאה.‬
‫אך לא מספיקה כדי לעצור בו.‬
‫הצטרף אליי.‬
‫הצטרף לאחרים.‬
‫אחרים?‬ ‫-יש חמישה.‬
‫המתנקש הוא אחד.‬
‫אני מאתגר אותך.‬
‫דמיין את עצמך...‬
‫כאחד השליטים בעולם אחר...‬
‫מחוץ לגבולותיה של צ'יינה טאון היקרה שלך.‬
‫הצטרף אליי.‬
‫- חנות בשר בדולר -‬
‫- כלי בישול תיאלנדי - ‬
‫קאי?‬
‫מה השעה?‬
‫אני זקוק לעזרתך.‬
‫אסלה או תנור?‬
‫אביא את הכלים.‬ ‫-זה לא העניין.‬
‫תוכל לחכות עם הקניות עד שאפתח מחר?‬
‫אני צריך עכשיו.‬
‫טוב, אביא מפתחות.‬
‫שקדים מרים טבעיים?‬
‫אקוניטון? אשלגן כלורי?‬
‫כן.‬
‫רעל מקל על הריגת אדם.‬
‫אבל לא מקל על מותו של אדם.‬
‫תביט בעיני אדם ותראה אותו מת,‬ ‫ולא תשכח את זה.‬
‫כשהייתי בווייטנאם...‬
‫הוצבתי בעמק אי-דראנג.‬
‫זה היה המקום הנורא ביותר,‬
‫והיפה ביותר שראיתי.‬
‫עד היום.‬
‫היה בחור ביחידה שלי.‬
‫הוא היה מסידרטאון, ג'ורג'יה.‬
‫הוא שנא מנות קרב.‬
‫הוא אמר...‬
‫"הוויטקונג לא הרג אותנו, אלא האוכל".‬
‫יום אחד, הבחור הזה...‬
‫קנה מרק מקשישה בכפר לא רחוק.‬
‫כן, למרק היה ריח טוב כזה.‬
‫כולנו קינאנו, כשראינו אותו לוגם את כולו.‬
‫אבל באותו לילה...‬
‫לא קינאנו, כשראינו אותו מקיא את נשמתו.‬
‫בחוץ היו 37 מעלות.‬
‫שם הוא היה...‬
‫זיעה קרה.‬
‫רועד.‬
‫מדבר שטויות.‬
‫הוא מת בזרועותיי.‬
‫ראיתי את האור עוזב את עיניו.‬
‫אני לא יודע מה אתה עושה, קאי.‬
‫אבל אני מציע שלא תעשה זאת.‬
‫אני עושה את מה שעליי לעשות, מר יאנג.‬
‫ואני... שותף למעשה שלך.‬
‫אני יודע.‬
‫אני מצטער.‬
‫הגיע הזמן שתמצא חנווני אחר.‬
‫תתקשר לזאן.‬
‫לא מתקשרים לזאן.‬
‫אמור לה שהיא חייבת לג'ני ווה קרב חוזר.‬
‫היכנס.‬
‫הבאתי לך משהו לאכול.‬
‫באמצע הלילה?‬
‫מרק מלון חורפי.‬
‫מה שאתה אוהב.‬
‫מחוות שלום.‬
‫לא נרדמת?‬
‫אני טרוד מאוד.‬
‫מעולם לא ישנת טוב.‬
‫חשבתי על המסעדה.‬
‫ועל ההצעה שלך.‬
‫היא עדיין תקפה?‬
‫חשבתי שאמרת שיש לך מזנון נייד.‬
‫אנשים משתנים, נכון?‬
‫זה נכון.‬
‫אבל לא אתה.‬
‫מתנקש ווּ.‬
‫אם תרצה להרוג אותי,‬
‫תצטרך להתאמץ יותר מזה.‬
‫איך ידעת?‬
‫ראיתי אותך.‬
‫בקזינו.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫נילחם?‬
‫זה הגורל שלנו.‬
‫אלא אם נבחר לשנות את הגורל.‬
‫יש לי הרבה דברים לספר לך.‬
‫השאלה היא...‬
‫אתה מוכן לשמוע?‬